Kom indenfor.
Hr. Spencer. Hr. Spencer, jeg er ked af at ubelejlige dig,
men jeg tænkte, at du ville vide, der har været to mænd.
To mænd, der spurgte efter dig,
en ung mand og en ældre herre.
De var kede af, at du ikke var her. Det sagde jeg, at du ikke var.
-Sagde de, at de ville komme tilbage? -Ikke ordret, men det tror jeg, at de gør.
Da jeg skulle ned i butikken,
så jeg dem stå på hjørnet.
Måske skulle jeg have lukket dem ind, men du ville ikke forstyrres...
-Ja? -Og jeg er sikker på, at de kommer igen.
Du ser træt ud, det er et faktum.
Har du hovedpine?
Måske har du brug for at hvile dig. Det tror jeg.
Hr. Spencer, du burde ikke lade alle de penge ligge fremme sådan.
Det gør mig nervøs at se penge ligge og flyde.
Det er ikke alle i verden der er ærlige.
Jeg må dog sige, at jeg ikke har haft problemer.
Dine venner bad mig ikke nævne, at de havde været her.
De ville overraske dig. Men jeg tænkte, at du ville vide det.
Ja, ja. Selvfølgelig.
-Kommer de igen, så vis dem ind. -Ja.
Fru Martin, det er ret sjovt.
De er ikke ligefrem mine venner. De har aldrig set mig.
-Mærkeligt, ikke sandt? -Det er virkelig sært.
Nu hvor jeg er her, må jeg møde dem.
Jeg går måske endda ud og møder dem.
Måske ikke. Ikke endnu.
Du kan bare tage en lur. Jeg ruller persiennerne for.
Hvad ved du? Du ved intet. Du har intet på mig.
Hallo, Postal Union?
Jeg vil sende et telegram til fru Joseph Newton
i Santa Rosa i Californien.
Her er beskeden. Klar?
Savner jer alle sammen. Stop.
Kommer ud og bor ved jer lidt. Stop.
Ankommer torsdag, prøv bare at stoppe mig.
Sender det præcise tidspunkt senere.
Kærlighed til jer alle,
og et kys til lille Charlie fra hendes onkel Charlie.
Nemlig. Det er signaturen. "Onkel Charlie."
Ja. Santa Rosa.
Santa Rosa i Californien.
Ann! Ann, tag telefonen.
Newtons residens. Du taler med Ann Newton.
Åh, hej, fru Henderson. Det er Ann.
Mor er ikke hjemme endnu.
Et telegram? Altså...
Jeg kan ikke finde en blyant, så hun må hellere ringe igen.
Jeg forsøger ikke at tænke på ubetydelige ting,
fordi jeg har så meget at tænke på.
Utallige ting.
Jeg får hende til at ringe. Tak fordi du ringede.
Farvel.
Hej, Ann. Hvor er din mor?
-Hun er ikke hjemme. -Ikke hjemme?
Fru Henderson har lige ringet fra Postal Union-kontoret.
Hun siger, at der er telegram til os.
Jeg ville have skrevet det ned, men jeg kunne ikke finde nogen blyant.
Nå, et telegram?
Jeg vidste, at der ville opstå problemer, hvis din moster Sarah fik sit kørekort.
-Hvor er ulykken sket? -Jeg tog ikke noter.
Giver du så ikke et kys?
UOPKLAREDE FORBRYDELSER
Er det ikke sjovt? Her er jeg, praktisk talt et barn,
og jeg ville ikke læse de ting, du læser.
De ville nok give dig mareridt.
Mareridt? Du forstår ikke, Papa... Mysterier har...
-Hvor er Roger? -Ude. Gennemsnitssindet...
-Hvor er Charlie? -Ude.
Nej, jeg tror, hun er ovenpå på sit værelse. Hun tænker.
Du skal ikke læse for meget. Du ødelægger øjnene.
Og lad min bog være. Hvad læser du?
Ivanhoe.
Hvem er det?
Det er mig.
Hvad er problemet? Har du det skidt?
Nej. Jeg har det fint.
Jeg har grublet i timevis, jeg er nået til den konklusion, at jeg giver op.
-Jeg giver simpelthen op. -Hvad opgiver du?
Har du nogensinde tænkt, at en familie
burde være det mest vidunderlige i verden?
Og at denne familie er ødelagt?
-Er vi det? -Selvfølgelig er vi det.
Vi fortsætter bare, uden at der sker noget.
Vi sidder slemt fast i en rille.
Jeg har tænkt over det i månedsvis. Hvad vil vores fremtid bringe?
Helt ærligt, Charlie. Så slemt står tingene ikke til.
Banken gav mig lønforhøjelse sidste januar.
Penge.
Hvordan kan du tale om penge, når jeg taler om sjæle?
Vi spiser og sover, det er det.
Vi har ikke engang nogen rigtige samtaler.
-Vi snakker bare. -Og arbejder.
Ja. Stakkels mor. Hun arbejder som en hund.
-Ligesom en hund. -Hvor er hun?
Hun er ude.
Det bliver det samme, når hun kommer tilbage.
Spisetid, opvask, sengetid.
Jeg forstår ikke, hvordan hun kan tåle det.
Hun er en vidunderlig kvinde.
Hun er ikke kun moder.
Vi bør gøre noget for hende.
Synes du ikke?
Jo. Hvad tænkte du på at gøre for hende?
Ingenting, vel.
Vi må bare vente på et mirakel.
Du har ret, Charlie. Du har helt ret.
-Jeg finder en måde... -Jeg tror ikke på gode hensigter længere.
-Jeg venter kun på et mirakel. -Åh, Charlie.
Bagtrappen er stejl.
Hvad er problemet, Charlie? Hvad er der galt, Joe?
-Det lader til at... -Jeg er blevet en nagende, gammel stuepige.
Du gik ned i centrum i den gamle bør. Du lovede mig at smide den væk.
-Mama. -Skat, hvad betyder det,
hvilken hat jeg går i?
-Mama. -Mor, jeg kan ikke se hvorfor
du lader det barn råbe af dig sådan.
-Hun... -Jeg går nedenunder.
Joe, hvad talte I om, da jeg kom ind?
Noget om et mirakel?
Det er ikke noget. Charlie er lidt syg.
Hun skal nok klare sig.
Kom, søde. Lad os gå nedenunder. Det nytter intet at stå her.
Jeg vil have mig en øl.
Mor, jeg går ned i byen for at sende et telegram.
Hvorfor, søde, hvem kan du sende et telegram til?
Jeg kender en skøn person, der kommer og rusker liv i os.
Lige den rette til at redde os.
Er du blevet skør? Hvad mener du med: "Redde os"?
Der har hele tiden været en person, der har kunnet redde os.
-Mor, hvad er onkel Charlies adresse? -Onkel Charlie?
Du vil ikke spørge om penge, vil du?
Selvfølgelig ikke. Det ville ikke hjælpe os.
-Hvad er hans adresse? -Den sidste adresse...
Ved du, hvor mange trin jeg måtte tage, for at komme hertil fra apoteket?
649.
Nej. Jeg fortæller dig det ikke, hvis du har glemt det.
Jeg husker det. Philadelphia.
Men, søde, du kan ikke bede sådan en travl mand
om at komme helt herned for ingenting.
Han kommer for mig. Jeg er opkaldt efter ham.
Vi er hans eneste familie.
Går man hele vejen op ad Fourth Street, bliver det til 802.
-Mor, gæt hvad? -Jeg har ikke tid til gætværk.
Hvad er det i dit hår?
Jeg skal nok fortælle det,
selvom det er bedre, når folk gætter.
Fru Henderson bad om at ringe til hende på telegrafkontoret,
hun siger, at der er telegram til os.
Ann, du bør ikke sætte ting bag dine ører.
-Noget kunne komme ind i øret. -Emmy, Ann siger, at der er telegram til os.
Du burde undersøge det. Nogen kunne være syg, eller noget.
-Fru Henderson læste ikke telegrammet... -Telegram til mig?
...fordi jeg ikke kunne finde en blyant.
Når jeg får mit eget hus,
bliver det fyldt med spidsede blyanter.
Sagde fru Henderson hvem der havde sendt telegrammet?
-Nej, det gjorde hun ikke. -Mærkeligt.
Hun sagde måske, hvem det var fra.
-Kom nu, Ann. Det er min stol. -Jeg ringer og hører.
Gider I lige være stille... Bare et øjeblik.
Hallo. 181, tak. Gad vide hvem det er.
Ingenting, operatør. Bare 181.
-Hvis det er fra min søster... -Hallo?
Fru Henderson? Det er Emma Newton.
Ann siger, at du har et telegram til mig.
Mama, du behøver ikke at råbe.
Seriøst, Papa. Man skulle tro, Mama ikke har set en telefon.
Hun har intet tilovers for videnskab.
Hun tror, at hun skal dække afstanden, blot med sine lungers kraft.
Hvor vidunderligt. Torsdag, siger du?
Det ser ud til, at vi får besøg.
-Hvem kommer, Ma? -Det er en vidunderlig overraskelse.
Det er min yngre bror, babyen.
Selvfølgelig er han lidt forkælet.
Du ved hvordan familierne altid forkæler de yngste.
Hvor vidunderligt.
Mange tak, fru Henderson.
Nå.
Hvad mener du?
-Charles kommer. -Hvem?
-Din onkel Charlie.
Sagde du "Charles"?
Vores Charlie er gået for at sende ham et telegram.
Hvad fik hende til at tænke det samtidig?
Nu er Charlie smuttet.
Hej, Charlie. Jeg har lige ringet til jer.
-Telegram til din mor. -Har du?
Bill Forest skulle bringe ud, men tag du det bare.
-Tak. -Det er fra din forkælede onkel.
Min onkel? Min onkel Charlie?
Ja.
Fru Henderson, tror du på telepati?
Det bør jeg. Det er det, jeg lever af.
Ikke telegrafering. Mental telepati.
Hvis du f.eks. får en tanke,
og tanken handler om én, som du er forbundet med.
Over tusindvis af kilometer
ved personen så, hvad du tænker, og svarer dig.
-Det hele er mentalt. -Jeg aner ikke, hvad du snakker om.
Jeg sender kun normale telegrammer.
Han hørte mig.
-Hr. Otis? Hr. Otis? -Ja?
Du er næsten i Santa Rosa.
Du skal være klar, når vi kommer til Santa Rosa.
-Jeg er klar nu. Tak. -Jeg finder dine tasker frem.
-Hvordan har du det, hr. Otis? -Ret godt.
Lidt svag, men ellers ret godt.
Harry, fortæl konduktøren, at du er læge.
Spørg om du kan hjælpe med noget. Måske kan du hjælpe den stakkel.
Hør her, jeg er på ferie.
Konduktør, min mand er læge. Hvis der er noget...
Nej, frue. Han er meget syg. Han vil ikke se nogen.
Jeg har ikke set ham, siden vi stod på toget.
Du ser heller ikke frisk ud.
Så er vi her. Kom, børn.
Luk den dør. Nemlig.
-Åh, er du... -Charlie. Unge Charlie.
Først kunne jeg ikke kende dig. Jeg troede, du var syg.
-Syg? -Du er ikke syg, er du?
Se, far! Her er han!
Jamen, onkel Charlie, du er ikke syg. Hvor var det morsomt.
Syg, mig? Hvordan har du det, Joe? Du har slet ikke forandret dig.
Okay, Charles. Du ser godt ud.
Roger. Hej, Ann. Du husker mig sikkert ikke.
Jeg husker dig lidt. Du ser anderledes ud.
Vi må hellere begynde. Emma er næsten færdig med maden.
Jeg kunne ikke få hende med på stationen.
Maden kom først.
Okay, kom. Roger, tag taskerne.
-Okay, Charles, den tager jeg. -Tak, Joe.
Sådan. Kom så. Lad os smutte.
Kom så, Roger, få taskerne ind.
Kom nu.
Er du sikker på, at den ikke er for tung?
Det er intet problem. Jeg elsker at bære.
Emma. Rør dig ikke.
Du ligner ikke Emma Newton, sådan som du står der.
Du ligner Emma Spencer Oakley fra Burnham Street 46, St. Paul, Minnesota.
-"Kvarterets kønneste pige." -Charles!
-Charlie! -Mama,
kun onkel Charlie stod af toget.
-Lad mig se dig. -Det var kun os der mødtes med nogen.
-Der var kun en redt seng tilbage. -Tænk at du havde tid til at tage fri.
Charles, det er vidunderligt, at du er kommet.
Emmy, Emmy, græd ikke.
Tænk at du tænker på 46 Burnham Street.
Jeg har ikke tænkt på den gamle gade i årevis.
Jeg bliver ved med at huske ting. Alle de gamle ting.
Emmy, hvordan synes du, at han ser ud? Den samme gamle Charles, ikke?
Roger, Ann, hent de andre tasker.
Charlies værelse ligger for enden af trapperne.
Emmy ville flytte Ann,
men Charlie mente, at du ville få det bedre her.
Kom så, Roger.
-Læg ikke hatten på sengen. -Er du overtroisk, Joe?
Nej, men man skal ikke friste skæbnen.
Det var ikke verdens største yacht, men der var en fin pejs i biblioteket,
og baren var udført i bleget mahogni.
Man trykkede på en knap, så...
Hvad ævler jeg om? Det hele er ovre.
Lad os tale om dig.
Charlie, det er den pæneste kjole, jeg har set.
Det synes jeg også.
Charles, husker du ikke?
Husker? Husker hvad?
-Du har sendt den til mig, onkel Charlie. -Har jeg?
Tænk, jeg har siddet her hele tiden, og har glemt noget.
Ann. Roger.
-Se lige der. Ih, dog. -Joe.
Jeg ved ikke, om du har en.
Du skulle ikke have tænkt på mig, Charles. Gaver til børnene er okay.
Jeg har aldrig haft et armbåndsur.
Fyrene i banken vil tænke, at jeg er så moderne.
Jeg har to til dig, Emmy, en gammel og en ny.
Åh, Charlies. Hvad er det?
-Det skulle du virkelig ikke have gjort. -Åh, jo.
Åh, Charles.
Hvor er den smuk.
Jeg har altid ønsket mig en.
Mor, den er helt rigtig. Den passer lige til dig.
Se, Emmy.
Charles. Du har haft dem hele tiden.
Hele tiden, Emmy. Alle de mange år.
I sikkerhed i en bankboks, uanset hvor jeg var i verden.
Bedstefar og bedstemor?
1888.
Treoghalvtreds år siden.
Er de ikke søde? Hvor var hun flot.
Alle var søde og flotte, Charlie.
Hele verden.
En vidunderlig verden. Ikke som verden i dag.
Ikke som verden nu.
Det var skønt at være ung dengang.
Vi er alle sammen glade nu, onkel Charlie. Se os lige.
-For en gangs skyld, er vi alle glade. -Nu til din gave, Charlie.
Jeg vil ikke have noget. Jeg har nok lige nu.
Før du kom, mente jeg, at jeg intet havde,
men nu ønsker jeg mig ingenting.
-Hun er skør. -Hun mener det ikke. Seriøst.
Spørger du mig, spiller hun skuespil, ligesom pigerne i bøgerne.
De piger, der siger, at de intet ønsker sig, får altid mere senere.
-Det håber hun på. -Hun er ikke skør.
Hun er den klogeste pige i sin klasse.
Hun vandt debatkonkurrencen mod East Richmond High School helt alene.
Hun har hjerne.
Jeg mente det. Giv mig venligst ikke noget.
-Ingenting? -Jeg kan ikke forklare det.
Men du kom hertil, og mor er så glad og...
Jeg er glad for, at hun opkaldt mig efter dig, og at hun mener, at vi minder om hinanden.
Det gør vi også. Det ved jeg.
Det ville ødelægge alting, hvis du gav mig noget.
Du er en mærkelig pige, Charlie.
Hvorfor ville det ødelægge alting?
Fordi vi ikke kun er onkel og niece. Det er noget andet.
Jeg kender dig. Jeg ved, at du ikke fortæller folk meget.
Det gør jeg heller ikke.
Jeg føler at der, inden i dig, er noget som ingen kender til.
Noget ingen ved?
Noget hemmeligt, vidunderligt og...
Jeg finder ud af det.
Det er ikke godt at lære for meget, Charlie.
Men vi er lidt ligesom tvillinger. Kan du ikke se det?
Vi må vide det.
Charlie, giv mig din hånd.
Tak.
-Du kiggede ikke engang på den. -Jeg behøver ikke kigge på den.
Uanset hvad du gav mig, ville det være det samme.
Her. Lad mig vise dig.
Det er en fin smaragd. En rigtigt flot en.
Flotte smaragder er verdens smukkeste.
Du har fået noget andet indgraveret i den.
Nej, men det kan jeg godt.
Jo, du har, onkel Charlie. Det er meget utydeligt.
"T.S. fra B.M."
Det må være nogens initialer.
Jeg er blevet narret. Juveleren har snydt mig.
-Det betyder intet. -Giv mig den, jeg får det fjernet.
Jeg kan lide den sådan her.
En anden var nok glad for ringen.
Den er perfekt, som den er.
Hent kaffen.
Syng ved bordet, og du bliver gift med en skør mand.
Overtro har vist sig at være 100% ukorrekt.
Ja, jeg har tænkt over at overføre nogle penge hertil fra østen.
Jeg kunne sætte dem i din bank, Joe, indtil videre.
Jeg går ud fra, at din bank accepterer penge?
Det gør vi, ja. Vi river pengene ind.
Jeg kan ikke love, at du får dem igen.
Jeg tager ned i byen i morgen tidlig og åbner en konto.
Skal vi sige 30 eller 40.000 dollars, som en god begyndelse?
Det er mange penge.
Han får dem ikke længe. Regeringen tager dem.
Regeringen får...
Du skal ikke tale mod regeringen, Roger.
Du godeste. Mænds metoder.
Jeg kan ikke få den sang ud af hovedet.
Hvis nogen fortæller mig dens navn, glemmer jeg den måske.
-Det er en vals. -Ja, men hvilken?
Det er sjovt.
Nogle gange sidder en sang fast i hovedet,
og så hører jeg snart andre nynne den.
Sange hopper fra hoved til hoved.
Ved du, hvad den hedder, onkel Charlie?
Nej, jeg kender den ikke.
Jeg husker det. Jeg har det lige på tungen.
Det er en vals, og det er Victor Herbert.
Victor Herbert var ikke en vals.
-Han var... -Det er valsen Blue Danube.
Åh, ja. Selvfølgelig.
Nej, det er ikke, onkel Charlie. Jeg kender den. Det er Merry..
-Det er jeg ked af, Emmy. -Intet at gå amok over.
Charles, kommer du ikke ud i stuen, mens vi tager opvasken?
Du kan strække ud på sofaen og læse aftenavisen?
Du har aldrig yndet at hjælpe til.
-Joe, her er Herbert. -Ann, Roger. Hjælp mig med at rydde bordet.
Herbert er en af Joes venner. De er bogkritikere.
Hej, Herb. Har du spist?
-Jeg spiste for en time siden. -En time siden, hva'?
MORDMYSTERIER UOPKLAREDE FORBRYDELSER
-Ih, et ur. -Ja. Det var en gave.
Herb, du skal møde min svoger.
-Charles, dette er Herb Hawkins. -Goddag, hr. Hawkins.
-Fint, mange tak. -Hvordan har din mor det, Herb?
Åh, sådan nogenlunde.
Herb, undskyld mig.
Tak. Beklager at din mor ikke har det bedre.
-Tak, søde. -Åh, ja.
-Sådan. -Mange tak.
Lev et luksusliv.
Jeg må tjekke op på Charlie.
Konens bror fra østen. En mand fra New York.
Godt for børnene. Ved du, hvad jeg mener?
-Laver han forretninger? -Han tager sig selv meget seriøst.
Hvordan går det?
Har du læst den her?
Den lille franskmand nakker dem alle.
Du kan tale alt du vil om Sherlock Holmes.
-Den lille franskmand nakker dem alle. -Jeg har læst den.
Luftbobler dræber ikke nødvendigvis en person.
De forfattere fra den anden side af havet overdriver for meget.
-Den bedste måde at begå mord... -Jeg ved det.
Slå dem i hovedet med en stump genstand.
Er det ikke sandt? Hør her.
Hvis jeg ville myrde dig i morgen,
ville jeg så spilde min tid på nåle?
-Eller en inee? -Hvad er det?
Inee. En indiansk giftpil.
Hør her. Jeg ville finde ud af, om du var alene, gå ind,
slå dig i hovedet med et blyrør eller en tung stok...
Hvad ville det sjove være i det?
Hvor er planlægningen? Hvor er sporene?
Jeg vil ikke have nogen spor. Jeg vil myrde dig.
Hvad skal jeg bruge spor til?
Hvis ikke du har nogen spor, hvor er din bog så?
Jeg taler ikke om at skrive bøger, jeg taler om at dræbe dig!
Skulle jeg dræbe dig,
ville jeg ikke gøre noget dumt, som at slå dig i hovedet.
Først og fremmest kan jeg ikke lide fingeraftryk.
Jeg ville altid gå med handsker,
og presse dine hænder mod røret efter døden,
få det til at ligne selvmord.
Det virker dog ikke sandsynligt, at du ville tæve dig selv ihjel med en kølle.
Jeg ville myrde, uden at det ligner mord.
Åh, Ann?
-Hvad? -Kom her.
Har du nogensinde set et hus, der er lavet af aviser?
Vent lidt.
Man tager et ark her.
Okay? Du river ned her.
Og du river der.
Så folder du det herover, på siden.
Den anden side foldes herover.
Og det vendes derop.
Nu er det tid til døren.
Lige... Sådan.
Jeg er ikke baby længere. Det er Papas avis.
Åh, Roger, se hvad vi har. En fin, lille, rød lade.
-Du har Papas avis. -Det er i orden.
Man folder den bare ud igen.
Ingen vil kunne kende forskel.
Hvad laver I? Det er din fars avis.
Det er min fejl, Charlie. Jeg viste dem en lille leg.
-Jeg tænkte ikke på, at det var Joes avis. -Det er okay.
Her er side et, fem, otte...
-Hvor er side tre og fire? -Vi har ikke rørt dem.
Seriøst. Onkel Charlie er den eneste, der har rørt dem.
Det er nok okay.
Måske lægger han ikke mærke til det, hvis jeg folder den pænt.
Kom indenfor.
Jeg har vand med til dig.
Tak, Charlie. Hvor betænktsomt af dig.
Sov godt.
Onkel Charlie, jeg ved en hemmelighed om dig, du tror, jeg ikke gør.
Hvilken hemmelighed?
Kan du huske, at jeg sagde, at du ikke kunne gemme noget fra mig?
Jeg ved, at der var noget i aftenavisen om dig.
-Om mig, i aftenavisen? -Om dig.
Derfor legede du den leg med Ann og Roger.
Vi skulle ikke vide det, du ville rive avisen itu.
Nu ved jeg det. Du kan lige så godt fortælle det.
Der fik du mig, Charlie.
Men det var ikke om mig. Det var om en, jeg kendte engang.
Der!
Det rager ikke dig.
Onkel Charlie, det gør ondt.
-Åh, Charlie. -Dine hænder.
Charlie, jeg ville ikke gøre dig ondt.
Det var bare for sjov.
Det var ingenting. Bare noget sladder.
Det var ikke særligt pænt, og handlede om en gammel bekendt.
Du skal ikke læse det.
Glem det.
-Godnat, unge Charlie. -Godnat, onkel Charlie. Sov godt.
Hvor længe skal onkel Charlie bo her?
For evigt, håber jeg.
Har han ikke sit eget hus?
Ikke at det er træls, at du er her,
men jeg ved aldrig, hvornår jeg har brug for et privatliv.
Du må hellere gå i seng, skat.
-Har du bedt godnatbøn? -Det glemte jeg.
Det må du hellere.
Jeg lægger mig for at sove, jeg beder Herren passe min sjæl...
-Velsign ikke for mange. Klokken er mange. -Jeg beder Herren tage min sjæl.
Velsign Mama, Papa, Captain Midnight,
Veronica Lake og USA's præsident.
-Du kan ikke sige alle sammen, søde. -Åh, og onkel Charlie. Amen.
-Klar til morgenmaden? -Åh, kaffe. Emmy.
Jeg ved ikke, hvordan du gør det. Jeg har det ikke godt med at spise i sengen.
Selvfølgelig måtte jeg spise i sengen, efter jeg fik mine børn,
men jeg kunne aldrig lide det.
Om morgenen kan jeg ikke møde verden. Jeg må have kaffe, før jeg taler.
Jeg har intet problem med at forkæle dig den første morgen,
men du er den eneste person i byen, der spiser morgenmad klokken 10.30.
Avisen ringede om et interview, mens du sov.
Med mig?
Kvindeklubben, jeg kommer i, vil også gerne, at du taler for dem.
En kvindeklub.
Åh, du er ikke færdig med at pakke ud.
-Det gør jeg for dig. -Hvor er Charlie?
Hun løber rundt om huset, som om hun er blevet skør.
Hun tror, at alting skal ordnes.
Jeg ville fortælle dig, at du ikke er den eneste kendte i byen.
Hele Newton-familien kommer i rampelyset.
Hvad har du i tankerne?
En ung mand ringede i morges, hans navn var Graham,
og han vil interviewe alle i dette hus.
-Interviewe os alle? -Det sagde han.
Han bliver sendt rundt i landet
af et institut, en komité eller noget.
Han skal vælge en repræsentativ amerikansk familie og stille dem spørgsmål.
Det er nærmest en undersøgelse. Det kaldes National Public Survey.
Gad vide hvordan han valgte denne familie?
Han ville have en typisk amerikansk familie.
Jeg sagde, at vi ikke er en typisk amerikansk familie.
Hvis han stiller mange spørgsmål, vil jeg ikke være med.
Du kunne fortælle ham meget mere end nogen af os.
-Han vil også tage billeder af os. -Billeder.
Er det ikke dejligt?
Ser du, der var de her to unge mænd.
Den ene af dem tager billederne.
-Nå, der var to. -Ja. Hr. Graham var sødest.
Vi skal ikke i pænt tøj eller noget.
Vi skal bare opføre os, som vi altid gør.
Emmy, kvinder er tåber. De falder for hvad som helst.
Hvorfor lader du to fremmede komme i dit hjem,
og vende stedet på hovedet?
Hvorfor udsætte familien for et par snagere?
-Du burde vide bedre. -Jamen, Charles, jeg...
-Godmorgen, onkel Charlie. -Godmorgen, onkel Charlie.
Din mor fortæller, at Newton-familien
er udvalgt til amerikas største fjolser.
-Hvad ved du om det? -Charlie var her ikke, da de kom.
Men seriøst, Charles, sådan som hr. Graham fortalte det,
var det slet ikke snagen.
Det var vores borgerpligt. Det er noget, regeringen vil have.
-Regeringen? -Måske ikke præcist,
men det er for det bedste.
Da jeg fortalte om dig og alle de steder, du har været,
blev han virkelig interesseret.
Emmy, jeg vil ikke blandes ind i det.
Jeg er kun gæst. Mit råd til dig er at smække døren i hans ansigt.
Det kunne jeg ikke gøre.
Du behøver ikke møde ham, hvis du ikke vil.
Det ville være spændende.
Han ville tage dit billede, og vi må få det gratis.
Jeg er aldrig blevet fotograferet,
og det vil jeg heller ikke.
Charles, hvordan kan du sige det?
Jeg har et fotografi af dig. Jeg gav det til Charlie.
Der er ingen, det siger jeg dig.
Du har nok glemt det her.
Hent det, Charlie.
Er du sikker på, at du ikke husker det?
Selvfølgelig husker jeg ikke at være blevet fotograferet.
Burnham Street 46.
Det blev taget den jul, hvor du fik din cykel.
Lige før din ulykke.
Onkel Charlie, du var smuk.
Ja, var han ikke? Og sikken stille dreng. Han læste altid.
Jeg har altid sagt, at Papa ikke skulle købe cyklen.
Du kunne ikke håndtere den.
Charlie, han tog den med ud på den isglatte vej, og gled ind i en sporvogn.
-Vi troede, at han skulle dø. -Godt at han ikke gjorde det.
Det gjorde han næsten.
Han fik kraniebrud og lå i sengen i så lang tid.
Da han så endelig fik det bedre, var han vildt kontaktsky.
Det var som om, at alt det, han havde hvilet
var blevet for meget for ham, og han måtte lave unoder for at stresse af.
Han læste ikke meget efter det.
Det er taget på dagen, hvor ulykken skete.
Et par dage senere, da billederne ankom,
græd Mama gevaldigt.
Hun tænkte på, om han nogensinde ville se ens ud, eller blive den samme.
Hvad nytter det at se tilbage? Hvad nytter det at se frem?
I dag er sagen.
Det er min filosofi. I dag.
Hvis i dag er sagen, så må du hellere få spist morgenmad
og komme ned til banken, fordi Joe venter på dig.
Charlie, kom ikke sent hjem, mændene fra undersøgelsen kommer 16.00.
-Godmorgen, Charlie. -Hej, Madge.
-Godmorgen, Charlie. -Hej, Catherine.
Så du, hvordan de så på dig? De undrer sig sikkert over, hvem du er.
Åh, onkel Charlie, jeg elsker at gå med dig. Alle skal se dig.
Papa er i det vindue derovre.
Hej, Joe.
Gider du stoppe underslæbet, og kigge med her?
Charles, det spøger vi ikke med.
Hvad gør lidt fejl i regnskabet sidst på måneden?
Enhver god bankmand kan dække lidt underskud.
Ikke sandt, Charlie?
Onkel Charlie, du er skrækkelig. Alle kan høre dig.
Godt de kan det, vi kender alle bankerne.
De ser okay ud udefra,
men ingen ved, hvad der foregår, når dørene låses.
De kan ikke narre mig.
Nå, Joe, lad os møde din chef.
-Vil du stadig åbne kontoen, Charles? -Ja.
Vent lige her, så ser jeg, om hr. Greene har travlt.
Charles, han er ikke vild med at spøge om banker.
40.000 dollars er sikkert ingen joke for ham.
Det er en joke for mig.
Hele verden er en joke for mig.
Jeg er straks tilbage.
Du burde ikke drille Papa sådan.
Jeg drillede ham ikke. Jeg hader denne kedelige atmosfære.
De vinker os ind.
-Hej, hr. Greene. -Hej, Charlie.
Hr. Greene, dette er min svoger, hr. Oakley.
-Hej. -Godt at møde Dem, hr. Oakley.
Hr. Greene, jeg overvejer at slå mig ned her lidt.
Skønt sted.
Det synes vi. Hvad har du lavet, hr. Oakley?
Man kan vel kalde mig promoter.
Jeg har lavet lidt af hvert.
Mit eneste problem er,
at så snart jeg tjener pengene, interesserer de mig ikke.
Ikke interesseret i penge?
Du ved, som jeg gør, at der flyder med penge,
der venter på at blive taget.
Jeg tænkte at jeg ville sætte nogle af mine løse kontanter ind.
Jeg tænkte på banken, hvor Joe arbejder.
Løse kontanter?
Jeg har vane for at gå med mange kontanter, når jeg rejser.
-En farlig vane, hr. Oakley. -Jeg har aldrig mistet en øre, hr. Greene.
Himlen sørger sikkert for tåber og slyngler.
-Ja. -Tredive, 35, 40...
40.000 dollars. Skal vi begynde med 40?
Hr. Oakley, gider du skrive en kvittering?
Detaljer.
Jeg er glad for, at du er en mand, der forstår detaljer, hr. Greene.
De er meget vigtige for mig.
Særdeles vigtige. Alle de små detaljer.
Ih, dog. Beklager. Jeg vidste ikke, at du havde travlt.
Vi kan komme igen.
Kom ind, nu hvor I er her. Kom indenfor.
Fru Greene, du skal møde min onkel, hr. Oakley.
Onkel Charlie, dette er fru Greene og fru Potter.
Fru Greene, frøken Potter.
Fru Potter.
Der var noget ved dig, der fik mig til at tænke at...
Ja?
-Margaret, hvad ville du? -Vi var på vej på indkøb,
og jeg har kun fem dollars, så jeg...
Der er en god ting ved at være enke, ikke?
Man behøver ikke bede sin mand om penge.
-Værsågod. -Mange tak.
Farvel, hr. Oakley.
-Fru Potter. -Farvel, fru Greene.
Sådan. Værsågod, hr. Greene.
Charlie, lad os se os om, spise frokost.
Farvel, hr. Oakley.
-Farvel, hr. Greene. -Du kan altid bede om råd.
-Tak. -Joe, du må gerne følge hr. Oakley ud.
Joe, hold øjnene åbne. Du får hans job om et par år.
Her er han.
Det må være mændene fra undersøgelsen. En time for tidligt.
Jeg vil ikke møde dem.
Bare rolig. Du behøver ikke.
Det sørger jeg for.
Sådan som de omgik din mor.
Jeg troede, hun vidste bedre.
-Goddag. -Goddag.
I må være de mænd, der vil interviewe os.
Mit navn er Graham, frøken Newton.
-Goddag. -Dette er Fred Saunders.
Goddag, kom indenfor. Jeg henter min mor.
Mange tak.
Mor, mændene fra regeringen er her.
Sæt jer ned, tak.
I sagde klokken fire. Intet er klart endnu.
Min mand er stadig i banken, og huset er...
Det er alt, vi vil have, fru Newton. Billeder af huset.
Saunders kan komme i sving,
og jeg vil gerne stille nogle spørgsmål.
Okay, men jeg ville ønske, at I havde ventet til, at huset var i bedst mulig stand.
Der skulle være blomster og friske gardiner i køkkenet.
Der er mange ting, du ikke skal fotografere.
-Du fortalte, at I ejer huset? -Ejer det? Det ejer os.
Det virker som om, at hvis jeg ordner en ting,
så går noget andet i stykker.
Så skal det have frisk maling, og...
Hr. Saunders, jeg beklager,
du må ikke tage et billede med den stol i billedet.
-Den skal have nyt betræk. -Der er seks i familien?
-Fem. -Fem? Jamen...
Min onkel er kun på besøg.
Jeg fortalte jer om ham. Han besøger os fra østen.
Skriv fem ned,
min onkel vil ikke besværes af en masse spørgsmål.
I en rundspørge har vi normalt...
Han er ikke interesseret i rundspørgen, og jeg lovede ham ikke at genere ham.
Vi vil gerne have jer alle sammen med.
Jeres meninger, hvad I laver eller gerne vil lave.
Min onkels meninger er ikke almindelige, de ville slet ikke hjælpe jer.
Når nogen beder om ikke at blive forstyrret,
bør man ikke gøre det.
Altså, vi... Hele idéen med det her er at...
Hr. Graham, måske bør du finde en anden familie.
Vi gør selvfølgelig hvad I siger, men familien virkede rigtig, og...
Det er en fin familie.
Charlie, hvorfor ikke lade de unge mænd komme i gang, nu hvor de er her?
Okay, så.
Okay. Saunders, tag bare endnu et billede.
Fru Newton, kan du fortælle mig,
hvilke klubber og organisationer, dig og din mand tilhører?
Hvad med et billede i køkkenet?
Køkkenet er desværre ikke helt i orden.
Kom så.
Begynd med at slå et æg ud, fru Newton.
Man begynder ikke en kage ved at slå et æg ud.
Man skal komme smørret og sukkeret i først.
Undersøgelse eller ej, jeg begynder ikke med at slå et æg ud.
Jeg tænkte, at jeg ville lave ahornkage. Min bror Charles elsker ahornkage.
Hvad laver din bror, fru Newton?
Han laver lidt af hvert.
Du mener, hvad hans arbejde er?
Han laver forretninger. Sådan som mænd nu gør.
Min mand arbejder i en bank, men Charles laver vist bare forretninger.
Hr. Saunders, hvis du vil have et billede af mig, der slår et æg ud,
så må du vente til, at jeg blander smørret og sukkeret.
Jeg venter.
Kan vi tage et kig ovenpå?
Du kan vise os det, så kan din mor kalde bagefter?
Okay.
Hr. Saunders, du må hellere vente, æggets foldning skal være helt rigtig.
Jeg kan ikke slå dem ud og lade dem stå.
Sekundet jeg hører, at du slår æg ud, kommer jeg, fru Newton.
Ja.
Jeg forstår ikke, hvad I vil heroppe.
-Hvis værelse er det? -Det er mit. Min onkel bruger det.
Jeg vil gerne se dit værelse.
Typisk pige, typisk værelse.
Typisk at spørge. Min onkel hviler sig.
Jeg vil ikke forstyrre ham.
-Er der en bagtrappe? -Lige nede ad gangen.
Jeg vil vædde med, at din onkel ikke er derinde.
Det er fjollet at vædde.
Du vil bare gerne fotografere mit værelse. Ikke, hr. Saunders?
-Nemlig. -Jeg ved, at min onkel er derinde.
Det er han sikkert ikke. Lad os banke på og se efter.
Jeg banker.
Onkel Charlie?
Onkel Charlie, må vi komme ind?
-Kan du se? -Du havde ret.
Flot værelse. Må jeg tage et par billeder, siden han ikke er her?
-Jeg vil ikke forstyrre din onkel. -Det må du vel godt.
Jeg kan ikke forestille mig, at nogen er interesseret i mit værelse.
Det er ikke som jeg ønsker det. Det skal være helt hvidt. Gult og hvidt.
Lad os lade ham arbejde i fred.
Jeg vil gerne tale med dig.
At I valgte os som gennemsnitsfamilie
gav mig en mærkelig fornemmelse.
Hvilken slags fornemmelse?
Det ved jeg ikke.
Jeg vil nok ikke være gennemsnitspige fra en gennemsnitsfamilie.
Gennemsnitsfamilier er de bedste. Se mig, jeg kommer fra en.
Så almindelig som vores?
Helt sikkert. Men du virker ikke middelmådig.
Det er fordi du ser mig nu i stedet for et par dage siden.
Jeg var helt nede, men så kom onkel Charlie og vendte alting rundt.
Din mor sagde, at han først ankom i aftes.
-Måske tror du bare at... -Jeg tror ikke. Jeg ved.
Det er sjovt, men når jeg tænker på mine følelser,
kommer jeg altid tilbage til onkel Charlie.
Fortæller du mig, at jeg ikke bør synes, at han er så vidunderlig?
-Nej, jeg... -Hr. Saunders?
Jeg er klar med æggene.
Jeg håber ikke, at hr. Saunders flytter noget.
-Min onkel går meget op i detaljer. -Det gør Saunders også.
-Er det den onkel, du fortalte om? -Ja, det er det.
Nu, et billede af gangen.
Hr. Saunders har taget billeder af mit værelse.
Min søster bad mig minde dig om noget med æg og en kage.
Jeg kan ikke lide at blive fotograferet. Jeg må bede om filmen.
-Åh, onkel Charlie. -Giv mig den, tak.
Fred, giv ham den.
Det er ærgerligt. Der er et billede af fru Newton på filmen.
Undskyld mig.
Hr. Saunders, jeg er klar til at vende æg i. De kan ikke stå i et minut mere.
Det var min sidste filmrulle.
Hr. Saunders tog et billede af onkel Charlie ved en fejl,
og onkel Charlie tvang ham til at give ham filmrullen.
Han spøgede nok ikke, da han sagde, han ikke ville fotograferes.
Vi ville ikke starte en familiekrise.
Jeg får dig med kagen i morgen, fru Newton.
Hr. Saunders, jeg skal ikke lave kage i morgen.
Jeg vil gerne hjælpe med vigtigt arbejde, men jeg kan ikke lave flere kager.
Du har hjulpet, fru Newton.
Jeg vil gerne bede om endnu en tjeneste.
Må jeg låne din datter i aften?
Jeg vil gerne se mig omkring i byen.
-Ann? -Charlie.
Ann ville være bedre. Ann ved alting om alle.
-Charlie. -Hvis Charlie ikke har noget imod det.
-Det er okay. -Herligt.
-Så på gensyn, fru Newton. -Farvel.
-18.30? -18.30.
-Okay. Farvel. -Farvel. Farvel, hr. Saunders.
-Hej. -Farvel.
Han virker som en flink ung mand.
Jeg troede, at du skulle i biografen med Catherine.
Fortæl hende, at jeg har det skidt eller noget.
-Hej, Charlie. -Jamen... Hej, Catherine. Hej, Shirley.
Hej.
-Dette er Jack Graham. Han er besøgende. -Hvordan går det?
-Goddag. -Hej.
-Charlie, hvordan har halsen det? -Meget bedre. Tak.
-Bill Forest spurgte efter dig. -Bill Forest?
-Nå, jamen farvel. -Hej.
-Farvel. -Hej.
Jeg ved, hvad du virkelig er. Du er kriminalbetjent.
Der er noget galt, du er kriminalbetjent.
-Charlie, hør her. -Jeg vil ikke lytte.
I er slet ikke i gang med en undersøgelse. I løj for os. I løj for mor.
I ville bare ind i vores hus. Politiet.
Sådan er det.
Hvad vil I med os? Hvorfor lyver I for os?
Hør, Charlie, du må lytte til mig og stole på mig.
Når du ikke har gjort andet end at lyve?
Du ville sikkert slet ikke invitere mig ud i aften, som jeg troede.
Du ville bare stille en masse spørgsmål.
Har jeg stillet mange spørgsmål? Har jeg det?
Okay, jeg er kriminalbetjent. En slem en af slagsen.
Vil du ikke lytte på mig?
-Hvorfor, når du har løjet? -Det måtte jeg.
Jeg regnede ikke med dig, da jeg kom til byen for at finde en mand.
Jeg regnede ikke med din mor eller familien.
Finde en mand? Hvilken mand?
En mand er løs i området. Vi er efter ham.
Vi ved ikke meget om ham. Vi ved ikke, hvordan han ser ud.
Charlie, tænk. Hvor meget ved du om din onkel?
Han er min mors bror. Hvad har det med ham at gøre?
Vi kan meget vel være ude efter din onkel.
Jeg tror ikke på dig. Gå, og lad mig være i fred.
Vi er efter en mand. Din onkel er måske den mand.
Vi fulgte efter ham, det tror vi, han er.
Men en anden mand jages i østen,
jages gennem Massachusetts, ind i Maine.
Han er måske manden.
Min onkel har intet gjort. Han ved, at det ville såre min mor.
Han er hendes yngre bror, ligesom Roger er min.
Hvorfor arresterer de ikke manden i østen?
Hvorfor lader I os ikke være i fred?
Charlie, da vi spiste i aftes, og talte om vores forældre,
hvad vi havde gjort, hvordan vi havde det,
der var vi som to almindelige folk, ikke?
Vi er begge opdraget på cirka samme måde.
Du kunne lide mig, det ved jeg. Og jeg kunne lide dig.
Det betyder intet nu.
Hvad mener du med det? Det er kun det der betyder noget.
Var det ikke for dig, betød det intet
for mig, hvordan jeg fanger din onkel.
Hvis han er fyren, fanger jeg ham, Charlie.
Husk på det.
Du holder tæt med det her.
Du holder munden lukket, fordi du er en god pige.
Du er så god en pige, at jeg ved, at du ville hjælpe mig,
hvis du vidste, at din onkel var ham, vi er efter.
-Jeg ville ikke hjælpe. -Det ved jeg, at du ville.
Jeg prøver at gøre det nemmere for dig.
Hvis din onkel er manden, vi eftersøger, får vi ham stille ud af byen.
-Vi arresterer ham ikke her. -Arrestere ham i byen? Ved mor?
Det forsøger jeg at fortælle, at vi ikke gør.
Vær sød, Charlie.
Jeg siger ikke noget.
Åh, jeg vil hjem!
Godnat, Charlie.
Det bliver sjovt, når I finder ud af, at I har taget fejl.
Godnat.
-Hej, Charlie. Allerede hjemme? -Ja, far.
Der er så rart udenfor, jeg ville have noget luft inden sengetid.
Du må hellere løbe indenfor. Din onkel Charlie har spurgt efter dig.
Jeg tager bare bagindgangen. Jeg er træt, og har ikke lyst til at snakke.
Okay. Som du vil.
Pas på dig selv.
-Godnat, Herb. -Godnat, Charlie.
Godnat, Charlie.
Hvad snakkede vi om, Herb? Om jeg bemærkede hvad?
Bemærkede du noget sjovt
ved den kaffe, du fik i aftes?
Nej. Den smagte okay.
Det er det, jeg mener. Den var ikke okay.
-Har du kommet noget i den? -En smule sodavand.
Omtrent den samme mængde, som hvis jeg skulle bruge gift.
Det siger du ikke. Jeg lagde ikke mærke til noget.
Jeg ville måske ikke bemærke sodavanden.
Man bemærker nemmere sodavanden end giften.
Så vidt du ved, kunne du lige så godt være død.
Sover du ikke endnu, Ann?
Charlotte, hvad laver du?
Jeg leder efter en opskrift,
men den er så ødelagt...
De har aviser på biblioteket. Nye og gamle.
Frøken Corcoran finder dem for dig.
Hun bemærker det ikke, hvis du skærer en lille opskrift ud.
Det er ikke så vigtigt.
Hvornår lukker biblioteket?
Hvis du læste så meget som du burde, ville du vide, at det lukker klokken ni.
Jeg tager måske derned i morgen.
Ann, du burde gå i seng igen.
Hold afstand! Væk!
Vent lidt, Charlie. Hvad tror du, at jeg er herude for?
Åh, undskyld, hr. Norton.
Okay. Fortsæt bare.
OFFENTLIGT BIBLIOTEK
Frøken Corcoran, luk mig ind!
Vil du ikke nok?
Mange tak.
Helt ærligt, Charlie. Du ved, at biblioteket lukker klokken ni.
Gør jeg en undtagelse, skal jeg lave tusind.
Undskyld, frøken Corcoran,
der er noget i avisen, jeg må se.
Charlie, du overrasker mig. Det er meget hensynsløst.
-Det tager kun et øjeblik. -Charlie, her er åbent hele dagen.
Jeg ved ikke, hvorfor du vil vælte herind i aften.
Du får tre minutter.
Det kan ikke være noget slemt.
Det beviser jeg for ham, at det ikke er.
Side tre...
HVOR ER MERRY WIDOW-MORDEREN?
Landsdækkende eftersøgning igangsat efter kvæleren af tre rige kvinder
Den såkaldte "Merry Widow"-morders opholdssted,
den stærke kvæler af tre rige kvinder, undrer kriminalbetjentene,
der leder fra kyst til kyst efter morderen.
Indtil videre undgår han blodhundene, den uidentificerede mand er
sluppet gennem en afspærring rundt om de nordøstlige stater,
men han ventes snart arresteret.
Efterforskerne følger to mænd. Den ene må være
den egentlige morder. Det at ofrene var rige enker
forklarer, at han kendes af politiet som "Merry Widow"-morderen.
Hans sidste offer, 12. januar, i Gloucester i Massachusetts,
var fru Bruce Matthewson, en tidligere musicalkomediestjerne,
kendt af publikum i begyndelsen af århundredet som
"den smukke Thelma Schenley."
-Hej. -Hvor er Charlie?
Hun sover stadig. Jeg vil ikke vække hende.
-Sover Charlie stadig? -Nej, hun er lige vågnet.
Måske burde jeg ikke lade hende sove så længe, men hun behøver det vist.
Hun ligner ikke sig selv. Hun kommer ned til aftensmaden.
Mor, lad mig mose dem.
Jeg ordner resten af middagen, og dækker bordet.
-Okay. -Snak du med onkel Charlie.
-Hvordan har du det, søde? -Jeg har det fint.
Jeg må have været træt. Jeg har sovet som en sten.
Din onkel Charlie har spurgt efter dig igen.
Han er så glad for dig.
Den flinke unge mand har været her for at spørge efter dig.
Jeg fortalte ham, at du sov, og at jeg ikke ville forstyrre dig.
Nu er jeg udhvilet og klar til alting. Er sovsen færdig?
Nu nynner du den vals.
Uanset hvad du gør, så nyn ikke den sang igen.
Jeg har lige fået den ud af hovedet, den skal ikke begynde igen.
Husk, at du ikke må nynne sangen.
Du skal ikke rejse dig hele tiden.
Sid ned, og vær en ægte dame.
Okay, hvis du siger det, men jeg kan i det mindste bære suppen ind.
Roger, vask dine hænder! Joe. Charles. Aftensmad.
-Mama. -Hvad er der?
Ann, jeg bad dig ikke sætte ting bag ørerne, og du skal ikke hive i mig.
Du skal heller ikke hviske. Folk hører dig i hele kvarteret.
-Må jeg sidde ved dig ved bordet? -Ved mig?
Man skulle tro, at du ville sidde ved onkel Charlie.
-Nej, jeg vil sidde ved dig. -Hvorfor?
Mor, lad hende bytte med Roger, hvis hun gerne vil.
Jeg spurgte Roger, det er okay med ham.
Bestemt ikke. Onkel Charlie kunne tænke...
-Nej, bestemt ikke. -Mor, lad hende bytte, hvis hun vil.
Okay, men Ann får for mange dumme ideer.
Ind i spisestuen, begge to.
Hvad foregår der? Har jeg mistet min lille pige?
Roger ville sidde ved dig lidt,
og det ville være rart, hvis børnene kunne skiftes.
-Jeg har ikke... -Ikke hvad, Roger?
-Ikke noget. -Kom, Ann. Kom, søde. Kom og hjælp mig.
-Joe! -Jeg tog den med ved en fejl.
Jeg havde den nok i hånden. Intet særligt ved den.
-Vil du kigge overskrifterne, Charles? -Tak, Joe.
Roger, du skal ikke larme med suppen.
Hvis han lukkede munden, kunne han spise stille, som en hest.
Ann, du skal ikke være ulækker.
Mor, må jeg dyppe brødet i den?
-Hvor er Charlie? -Hun ville servere middagen i aften.
-Hun kommer snart. -Joe, du har ret.
Intet særligt.
Der er intet særligt i den i aften. Her er hun jo!
-Her er min pige. -Gad vide hvor mange timer, du har sovet.
Hvis du kunne fortælle mig det præcise minut, du gik i seng,
og det præcise tidspunkt, du vågnede, om du vågnede imellem
og hvor længe du blev oppe, hver gang du vågnede,
-så kunne jeg sige præcist... -Charlie, du kan ikke sove i aften.
Man kan ikke sove om natten, hvis man har sovet hele dagen.
Ja, jeg sov, og jeg blev ved med at drømme, perfekte mareridt om dig, onkel Charlie.
Mareridt om mig?
Du var på et tog, og jeg følte, at du løb væk fra noget.
Da jeg så dig på toget, fik jeg det så godt.
Charlie, hvordan kan det gøre dig glad at se onkel Charles på et tog?
Jeg vil bestemt ikke se ham på noget tog.
Jeg håber, at han bliver for evigt.
Han må rejse engang.
Vi ved alle, at han engang må rejse.
Vi må gå virkeligheden i møde.
Jeg kan godt lide realistiske mennesker.
Ann... Vi skal ikke gå sådan en virkelighed i møde.
Ann, vil du se den sjove side?
Jeg er for gammel til den sjove. Jeg læser to bøger om ugen.
Det sværgede jeg, at jeg ville.
Det er heller ikke tilladt at læse ved bordet.
Det er ikke høfligt.
Ann, du skal ikke belære dine ældre!
Emmy, hun har ret. Jeg glemmer mine manerer.
Joe, jeg giver dig skylden for avisen.
Roger, gå i køkkenet, kig i fryseren,
og hent den store røde flaske, du finder deri.
Du kan smide avisen væk. Far har læst den, du har læst den.
Vi behøver ikke lege med den i aften.
Ann, du kan hjælpe Charlie med at bære grøntsagerne.
Jeg så flasken, da jeg købte ind til maden.
I ved, hvad Sankt Paul sagde: "Drik lidt vin, for mavens skyld."
Vin til maden. Det lyder herligt!
Charles, husker du dengang, de havde champagne
til den ældste Jones-piges bryllup?
Det her er Sparkling Burgundy.
Måske tager jeg en tår, og kalder den "Sparkling Burgledy."
Måske bør jeg ikke drikke.
Åh, den er importeret.
Charles. Importerede Frankie og hans tweed?
Og hans tunge stok.
Han var altid tung at danse med!
Roger, hent fire små glas med stilk i skabet.
Charles, jeg lovede fru Greene, formanden for vores klub,
at du ville tale for damerne,
og hun vil vide, hvad du vil snakke om.
Hvad skal jeg snakke om?
Forelæserne fortæller normalt om rejser eller nyheder, ikke?
Åh, Charles, ikke nyheder. Vi får masser af sladder.
Hvilken type publikum bliver det?
Kvinder som mig selv. De fleste har et travlt hjem.
Kvinder holder sig beskæftigede i byer som denne.
Det er anderledes i storbyerne.
Byerne er fylde af kvinder, midaldrende enker med døde ægtemænd,
mænd der har brugt livet på at skabe formue, har arbejdet og arbejdet,
og så dør de, og efterlader pengene til deres koner, deres fjollede koner.
Hvad gør konerne, disse ubrugelige koner?
Man ser dem på de bedste hoteller hver dag i tusindvis,
de drikker og spiser pengene op,
de mister pengene i bridge og spiller dag og nat,
de stinker af penge.
De er stolte af deres juveler, men intet andet.
Frygtelige, falmede, fede, grådige kvinder.
Men de lever! De er mennesker!
Er de det? Er de det, Charlie?
Er de mennesker eller fede, hvæsende dyr?
Hvad sker der med dyr, når de bliver for fede og gamle?
Jeg er vist allerede ved at lave min tale.
For guds skyld,
tal ikke sådan foran kvinderne i min klub!
Du bliver rullet i tjære og fjer. Ideen.
Den dejlige fru Potter kommer også.
Hun har spurgt om dig.
Hr. og fru Greene tager hende med
til den lille fest, jeg holder for dig efter forelæsningen.
Joe, det er Herbert.
Han kommer altid til spisetid.
Godaften, fru Newton.
-Godaften, hr. Oakley. -Godaften.
Herb, hvordan har din mor det?
Hun har det nogenlunde.
-Har du spist? -Jeg spiste for en time siden.
I er ret stilede, I spiser senere hver aften.
Joe.
Joe, jeg plukkede nogle svampe før maden.
Det siger du ikke.
Siger svampe dig noget, Joe?
Jeg spiser dem på min bøf, når jeg er ude, og kødet ikke er godt nok i sig selv.
Joe, hvis jeg tog nogle svampe med, ville du så spise dem?
Det ville jeg nok. Hvorfor?
Så har jeg det. Ser du?
Jeg ville højst blive anklaget for uagtsomt manddrab.
Det ville jeg nok ikke engang få. Død ved ulykke, simpelthen.
En kurv med gode svampe,
-og to eller tre giftige. -Nej, nej.
En uskyldig kunne spise de giftige.
Jeg kom på noget bedre, mens jeg barberede mig.
Et badekar. Man hiver benene væk under dig, holder dig nede.
Det er gjort før, men det er stadig godt.
Hvad er der i vejen med jer?
Skal I altid snakke om at dræbe folk?
Vi taler ikke om at dræbe folk.
Herb taler om at dræbe mig, og jeg taler om at dræbe ham.
Det er din fars måde at slappe af på.
Kan han ikke slappe af på en anden måde?
Kan vi ikke få noget fred og ro, uden at skulle diskutere gift hele tiden?
Charlie!
Det giver ingen mening, at hun taler sådan. Jeg er bekymret.
Roger, hent hende.
Jeg gør det. Bliv her og spis færdig. Jeg fanger hende.
Hvad er der i vejen med hende?
Undskyld mig, hr. Norton.
Du løber altid på gaden om aftenen.
Hvorfor havde du så travlt i aftes?
Jeg løb et ærinde.
Er denne herre din onkel, jeg har hørt så meget om?
Ja, det er han.
-Onkel Charlie, dette er hr. Norton. -Goddag. Hvad var navnet?
Oakley. Charles Oakley. Goddag.
Du må hellere holde øje med din niece, hr. Oakley.
Jeg må snart give hende en fartbøde.
Byens vedtægter om at løbe på fortovet.
Hører du det, Charlie?
Vi vil ikke bryde loven.
-Jeg klarer hende, hr. Norton. -Okay.
-Godnat. -Godnat.
Hvad er problemet, Charlie? Hvad er der galt?
INDTIL TO BORD TIL DAMER
-Jeg vil tale med dig. -Det gør ondt i min arm igen.
-Du skal med mig herind. -Nej, jeg har aldrig været sådan et sted før.
Ind med dig.
-Hvorfor tage mig med herind? -Det er vel lige meget, hvor vi er?
Hej, Charlie. Goddag.
Hej, Louise. Onkel Charlie, dette er Louise Finch.
-Hej. -Goddag.
-Louise, dette er min onkel. -Jeg gik i klasse med Charlie.
Det overraskede mig at se dig komme ind. Jeg troede aldrig, jeg skulle se dig her.
Jeg har været her i to uger. Jeg mistede mit job ved Kern.
Jeg har serveret i halvdelen af byen. Hvad skal du have, Charlie?
-Ikke noget, tak. -Hent hende en ginger ale.
Jeg tager en dobbelt brandy.
-Nå, Charlie. -Hvad?
Du tror, at du ved noget, ikke sandt? Den unge fyr har fortalt noget.
Jack? Hvorfor skulle han vide noget om dig?
Hør her, Charlie.
Der er kommet noget imellem os. Det vil jeg ikke have sker.
Vi er gamle venner. Vi er mere end det.
Vi er som tvillinger.
-Det har du selv sagt. -Rør mig ikke, onkel Charlie.
Hvad har han sagt? Hvad har drengen sagt?
Han har intet med det at gøre. Jeg håber ikke, han får noget om dig at vide.
Charlie, du er en forstående pige.
Hvis du har hørt nogle småting om mig,
så er du vel moden nok til at ignorere dem.
Du er din families overhoved, Charlie. Det kan alle se.
Jeg er ikke så gammel.
Jeg har væltet rundt på kloden, siden jeg var 16.
Jeg har lavet nogle dumme ting,
lavet nogle tåbelige fejl.
Intet seriøst. Bare tåbeligt.
Charlie, du skal ikke forestille dig ting.
Hvordan kunne du gøre det?
Du er min onkel.
Min mors bror.
Vi troede, at du var verdens mest vidunderlige mand.
-Den mest vidunderlige og den bedste. -Charlie, hvad ved du?
Beklager at det trak ud. Vi har meget travlt.
Hvis er den? Er den ikke smuk?
Jeg ville dø for sådan en ring.
Ja, jeg ville dø for sådan en ring.
Jeg elsker ægte juveler.
Bemærk at jeg ikke behøvede at spørge. Det kan man se.
-Det kan jeg. -Hent mig endnu en brandy.
Sid ned.
Sid ned!
Du tror, at du ved noget, ikke?
Du tror, at du er den kloge lille pige, der ved noget.
Der er så meget, du ikke ved. Så meget.
Hvad ved du egentlig?
Du er en almindelig lille pige, der bor i en almindelig lille by.
Du vågner op hver morgen,
og du ved, at intet i verden vil genere dig.
Du går gennem din almindelige lille dag,
og om aftenen sover du ubesværet, helt almindeligt,
fyldt med fredelige, dumme drømme.
Og jeg har bragt dig mareridt.
Eller har jeg? Var det en fjollet, ugennemtænkt løgn?
Du lever i en drøm. Du er søvngænger, blind.
Hvordan ved du, hvordan verden er?
Ved du, at verden er en svinesti?
Ved du, at hvis man river facaden af husene, finder man svin?
Verden er helvede. Hvad betyder gerningerne i den?
Vågn op, Charlie. Brug din forstand. Lær noget!
Går du, Charlie?
-Charlie, gider du hjælpe mig? -Hjælpe dig?
Det samme blod flyder gennem vores årer, Charlie.
For en uge siden, havde jeg ingen muligheder.
Jeg er så træt, Charlie. En mand kan kun løbe så længe.
Du vil aldrig vide, hvordan det er at være så træt. Jeg ville...
Så fik jeg den ide at komme herud. Det er min sidste chance, Charlie.
Giv mig den.
Graham og den anden fyr ved intet.
De mistænker også en fyr i østen.
Får de ham...
Charlie, giv mig den sidste chance.
Tag din chance. Rejs!
Jeg rejser, Charlie. Bare giv mig et par dage.
Tænk på din mor. Det ville dræbe din mor.
Ja, det ville dræbe min mor.
Tag et par dage.
Indser du, hvad det betyder, hvis de fanger mig?
Den elektriske stol.
Charlie, du må hjælpe mig. Jeg stoler på dig.
Du har selv sagt, at vi ikke bare er onkel og niece,
uanset hvad jeg har gjort.
Ind med dig. Jeg kommer ind om lidt.
-Øst, vest, hjemme bedst. -Hvor er Charlie?
-Hun er udenfor. Tænk ikke på hende. -Hvad var der med hende?
Hun var lidt irritabel. Jeg overtalte hende til at gå en tur.
-Hun er faldet til ro nu. -Det er jeg glad for.
-Charles, jeg har gemt noget dessert til dig. -Tak, Emmy.
Vi tog en is med sodavand nede i byen.
Ups! I seng med dig! Af sted med dig.
Godnat, alle sammen.
-Nej! -Roger, kom her!
-Nej. -Kom her!
Der er min pige.
-Ann. -Ann.
Hallo! I forsøger vist at gemme jer.
-Vi gemmer os ikke. -Du sagde: "Psst."
Folk der gemmer sig, siger altid: "Psst."
Vi vil bare ikke råbe om søndagen.
Hør her, Ann. Bed din søster om at løbe herhen.
Ikke højlydt. Bare spørg hende stille. Vi venter her.
-Har vores fædre skændtes? -Vores fædre?
Ellers er der ingen årsag til at spørge Charlotte stille.
Mama er ligeglad.
Hun mener, at piger bør gifte sig, og falde til ro.
-I en bog, jeg er ved at læse... -Ann, bare spørg hende.
-Okay. -Husk, det er mig, der snakker.
-Hallo. -Hej, Catherine.
Godmorgen, hr. Graham.
Catherine, dette er hr. Saunders.
-Goddag. -Goddag.
-Ann siger, at du vil tale med mig. -Saunders vil tale med dig.
Kom nu, Ann. Fortæl Catherine historien om Dracula.
Kom nu, Catherine.
-Hvad vil du? -Giv dem bare et forspring.
Jeg ville fortælle dig om det fotografi vi tog.
Det af din onkel?
I gav ham det igen. Han har nok brændt det.
Ikke det.
Vi gav ham den forkerte film.
Vi fik helt sikkert billedet. Vi sendte østen det.
Der er vidner i østen, der kan udpege den eftersøgte ud fra billedet.
Hvad taler du om? Hvad mener du med udpege?
Det, jeg sagde.
Sekundet vidnerne ser det billede, ved vi, om det er Oakley.
-Vi venter på telegrammet nu. -Så bliver onkel Charlie...
Ja. Sådan er det.
Graham mente, at du måske kunne få din onkel til at forlade byen nu,
eller indenfor et par timer.
-Det ville være bedre for... -Det må jeg, ikke? Det må jeg!
-Hvor lang tid kan du give mig? -To timer.
Jeg får ham til at rejse!
Du virker sikker på, at det er ham vi eftersøger. Hvorfor?
Det ved jeg ikke, jeg er bare bange. Det er jer, der virker sikre.
Jeg vil bare ikke have, at der sker noget her.
-Du ved, hvad han har gjort. -Jeg vil ikke høre det!
Du skal forstå dette.
Vi gør dig virkelig en tjeneste.
Du har været uheldig, men hvis du ved mere om din onkel,
end du har fortalt os, så sig frem!
Vi vil vide, hvornår og hvordan han forlader byen.
-Fortæller du os ikke... -Det gør jeg.
Den der træder på stregerne, kysser skorstensfejeren.
Jeg vidste, at vi kunne regne med dig.
Jeg hjælper ham ikke, det lover jeg.
Du kan ikke bede mig om at udspionere ham og komme løbende til dig.
Vi har lavet en aftale. Jeg får ham til at rejse. Det er det, jeg gør.
Tænk, Charlie, tænk. Han er farlig. Slipper han væk fra os...
Jeg vil ikke høre, hvad han gør. Vi har lavet en aftale, den holder jeg.
Jeg siger til, når han smutter.
Det ville være sjovt, hvis han var den forkerte. Det kunne være.
-Ann. -Jeg kyssede skorstensfejeren tre gange.
Ikke dårligt.
Ann, du fik ikke fortalt, om frøken Rose ægtede den rige mand,
eller ham, som hun var forelsket i.
Hvor længe har I to været så gode venner?
Vi leger en leg. Jeg stiller spørgsmål, hun kender alle svarene.
Det eneste problem er, at jeg ikke ved, hvad hun ved, og hvad hun finder på.
Jeg finder aldrig på noget.
Jeg får alting fra mine bøger. Det hele er sandt.
Kom nu, Ann. Vi må hellere komme hjem og hjælpe med maden. Farvel, hr. Saunders.
-Hej. -Farvel.
Farvel, hr. Graham. Hr. Saunders.
-Farvel, Catherine. -Kom nu, Catherine.
Amy, plukker du ikke nogle blomster til bordet?
Simple blomster er de bedste.
-Jeg bad ikke om orkidéer. -Gid jeg var født i Syden.
Kvinder fra Syden er så charmerende. De plukker blomster med handsker på.
-Hej, Catherine. -Hej, Charlie. Ses efter maden.
Okay. Farvel.
-Hej, Ann. -Hej.
Charlie, hvordan var kirken?
Tællede du huset? Afviste nogen?
Nej, der var plads til alle.
Det er jeg glad for at høre.
Showet har kørt så længe,
jeg tænkte, at besøgstallet kunne være faldende.
Var der noget særligt i eftermiddagsudsendelsen?
En fyr sagde, at de fangede ham der, ham de kalder Merry Widow-morderen.
-Gjorde de? Hvor? -I Portland i Maine.
De fangede ham ikke. Han løb væk fra politiet,
de var lige ved at nappe ham i lufthavnen,
så løb han lige ind i propellen på et fly.
-Mand! -Den skar ham i stykker.
De måtte identificere ham ud fra tøjet.
Hans trøjer havde initialerne "C. O'H."
Det er en god slutning. Jeg kunne ikke gøre det bedre.
Det lukker den sag, må man nok sige.
Det gør det. Jeg har aldrig været vild med den sag.
Jeg tror, jeg gør mig klar til maden.
Jeg er sulten. Jeg kan spise et godt måltid i dag.
Charlie, jeg har godt nyt. Hvor kan vi tale i enrum?
Vi fik en besked fra Maine, så vi kan aflyse det hele.
Du er sikkert lettet. Tro mig, det er jeg.
Ja, jeg er lettet.
Du forsøgte at få din onkel ud af byen.
Han må have troet, at du var skør.
Jack, nu hvor det er ovre, gider jeg ikke tale om det længere.
Jeg vil gerne lade som om, at det hele aldrig er sket.
-Der er intet at lade som om. -Der er mors handsker.
Mor og hendes handsker. Hun mister altid sine ting.
Alle mødre mister ting. En dag mister hun dig.
Mødre mister ikke døtre, husker du ikke? De får sønner.
Det er sandt. Men får er ikke altid ordet. Tag f.eks. mig.
Hvem vil have en kriminalbetjent som svigersøn?
-Det ville min far. -Ville han?
Siger du, at hvis du gik op til ham og sagde:
"Jeg skal ægte en kriminalbetjent," ville han ikke tage arven?
Det behøver ikke være mig. Der er også Ann.
Nej. Ann vil giftes med en bibliotekar. Det har hun fortalt.
Så der altid er bøger nok i nærheden.
Hvad er problemet?
Jeg grinede. Det er så længe siden.
Jeg kan lide det, når du griner.
Jeg kan lide det, når du ikke gør. Jeg kan faktisk lide dig, uanset hvad.
-Jeg kan vel lide dig. -Det er jeg glad for. Jeg kan også lide dig.
Sjovt, hvordan man møder nogen og kan lide dem, og kan lide dem.
-Charlie? -Ja?
Det kunne vel ikke tænkes, at du, en skønne dag,
ville fortælle din far...
At du skal giftes med nogen. En kriminalbetjent, altså.
-Det ved jeg ikke. -Jeg ville ikke fortælle dig det.
Jeg ville vente til, at du havde glemt alt det rod, vi har oplevet,
indtil du ikke tænkte på mig som del af noget ubehageligt og skræmmende.
Jeg ville vente, og komme tilbage, og så fortælle dig det.
Men jeg kan ikke lade være. Jeg vil fortælle det nu.
Jeg elsker dig, Charlie. Jeg elsker dig noget så frygteligt.
Jeg ved, at det ikke er et godt tidspunkt, det er jeg ked af. Er det okay?
Jeg har ikke noget imod det.
Vil du tænke over det?
-Om at du elsker mig? -Og at du måske elsker mig.
Jeg vil gerne have, at vi er venner. Det ved jeg, at vi er.
-Det vil jeg gerne tænke på. -Intet mere?
Det ved jeg ikke, Jack. Jeg ved det bare ikke endnu.
Okay. Men må jeg komme tilbage?
Kom endelig tilbage, gør det.
Hør, Charlie.
Når jeg rejser væk, gider du gå tilbage til pladsen midt i byen
og tage et godt kig på den?
Det var der, jeg først vidste, at jeg elskede dig.
Det er der, hvor vi skændtes. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Jeg kan lide mit job, men det kunne jeg ikke den aften.
Jeg hadede det den aften.
-Hader du det nu? -Nej, ikke nu.
Det er et fint sted.
Jeg sætter et kobberskilt derop.
Den dør smækker altid!
Åh, det er...
Hvad gemmer I jer i garagen for?
-Da jeg var ung, sad vi i salonen. -Hej, hr. Oakley.
-Jeg bød Charlie farvel. -I garagen?
I garagen, og døren satte sig fast.
Nu må jeg sige farvel til dig.
Lad os sige farvel herude på plænen.
Det nytter ikke at tage chancen i garagen igen.
-Er du færdig her? -Færdig, men jeg kommer igen.
Du skal nok se mig igen, men ikke på forretningsrejse.
Jeg forstår, at du kommer igen. Charlie er en dejlig pige.
Hun er det, jeg elsker mest i verden.
Det mener jeg. Hav en god rejse, hr. Graham.
Tag ikke flere billeder uden tilladelse.
Menneskerettigheder. Frihed, du ved?
Vi må tale om frihed en dag, hr. Oakley.
-Farvel. -Farvel.
Glem ikke at skrive. Husk, du har alle adresserne.
Jack!
Er der andet? Jeg har smør, frugt, grøn tråd og en tur på biblioteket.
Og den friskeste grøntsag. Har jeg glemt noget, sender jeg Ann senere.
I orden.
Mor!
Charlie! Søde! Er du kommet til skade?
-Jeg snublede. -Hvad er det? Er det din ankel?
Jeg tror ikke, jeg er kommet til skade. Jeg tog fat i gelænderet.
Åh, søde. Du kunne være død!
Jeg er syg af bekymring hver gang en af jer unger går ned af de trapper.
De er for stejle og vakkelvorne. De burde repareres.
Er du sikker på, at du klarer dig?
Hvornår rejser du, onkel Charlie?
Helt ærligt, Charlie.
Alt det er ovre. Jeg vil gerne glemme det.
-Vi er alle glade her. -Hvornår rejser du?
Ser du, jeg rejser ikke.
Ikke endnu. Jeg tager ikke af sted.
Jeg vil gerne slå mig ned.
Bo et sted hvor folk kender mig, med penge i banken.
Lave en forretning. Være en del af familien.
Jeg forstår.
Det klogeste for dig at gøre er at være venner med mig.
Jeg kan gøre meget for dig, Charlie. Meget for jer alle sammen.
Nej, ikke dig. Vi vil ikke have noget fra dig.
Gid jeg havde fortalt min mor om dig.
Jeg ved, hvad du har tænkt.
Hvad tror du, min mor ville have følt?
Hvad ville det gøre ved hende nu?
Hvad med din far? Hans job i banken?
Hvad ville der ske med jer alle sammen, hvis det hele kom frem?
Jeg ved det. Du behøver ikke være bange. Jeg kan ikke sige noget.
Men jeg er ikke bange, Charlie. Hvad skulle du sige? Hvem ville tro dig?
En vals går i hovedet på dig.
Du kan ikke lide ringens initialer,
og du forbinder det hele med et avisudklip.
Nu har du ikke engang ringen. Jeg ved ikke, hvor den er.
Du har den.
Har jeg? Jeg gav den til dig.
Onkel Charlie, jeg vil ikke have dig her. Du skal ikke røre min mor.
Så rejs væk, jeg advarer dig. Rejs, eller jeg dræber dig.
Kan du se? Sådan har jeg det med dig.
-Værsågod, Joe. -Åh, parfume.
-Den dejlige, friske, rene duft af lavendel. -Ja, jeg ved det.
I ser begge meget flotte ud.
Jeg er stolt af familiens to mænd.
Emmy, du er en drøm.
Det er en skam at børnene skal sidde i skødet af os.
Ja, det bliver trangt for alle sammen.
Det er ikke godt for mine bukser.
Åh, Joe, gid du kunne køre bilen.
Vi gør det sådan her.
Charles, du sidder...
Mor, onkel Charlie kan sidde bagi, sammen med far,
og børnene kan sagtens være der ved siden af dem.
Vrøvl. Jeg tilkalder en taxi. I kan tage taxien,
så kører Charlie og jeg i bilen.
Nej, onkel Charlie, du skal i taxien.
Jeg vil køre i taxien!
Selvfølgelig. Så er det aftalt.
Charlie, rend ud til garagen og hent bilen.
Jeg vil meget hellere køre familien.
Charlie, du skal høre min tale på vejen.
Du er trods alt min største kritiker.
Vi har brug for en taxi. Ann, ring til hr. Abercrombie.
Mor!
Mor, vil du ikke køre med mig? Far kan køre med børnene. Kom nu!
Jeg bliver den eneste mand bortset fra Charles,
tåbelig nok til at maje sig sådan ud.
Du bliver den eneste anden korrekte.
Du ser meget distingveret ud.
Charles, er I klar?
-Joe, er du? -Nej.
Vent lidt! Jeg skal have min frakke.
Åh, Joe. Skynd dig, søde!
Tag din tid, Emmy. De kan ikke begynde uden mig.
Der er køligt herinde.
KSRO, Santa Rosa,
med studier i Vallejo og Santa Rosa i Californien.
KSRO bringer jer nu...
Vi kan lige så godt høre musik, mens vi venter.
Oregon Statspoliti leder efter fem...
Behøver det være så højt?
De dybe toner gengives bedre.
Jeg kan lide det højt! Er musikken for lav, kan jeg ikke høre, hvad de spiller.
Mit band skal mindst være på 87.
Hjælp, alle sammen! Nogen sidder fast i garagen.
De er ved at blive kvalt! Der er noget galt med døren.
Joe!
Jeg tager hende. Jeg har hende.
Joe, der er en flaske whisky på mit chatol. Hent den, hurtigt.
-Charlie. Charlie. Kære Charlie. -Charlie?
Emmy, gnub hendes fødder. Roger, hent noget at vifte hende med.
Charlie!
Ann, søde, lad være.
Charlie? Hvad prøver du at sige, Charlie?
Gå med dig.
Gå væk.
Emmy, hun vil have dig.
Jeg er her, søde. Her er mor. Sådan, min skat.
Det er rigtigt, min modige lille pige. Her...
-Tag en lille tår af den her. -Nej, jeg klarer mig.
-Joe, ring til dr. Phillips. -Nej, far, lad være.
Jeg klarer mig. Jeg vil bare op at stå.
Charlie, sikken vidunderlig flugt. Nogen må have ladet motoren køre.
-Jeg kunne ikke finde nøglen, til at slukke. -Nøglen var der tidligere.
Heldigt at jeg kom forbi.
Hun kunne være død. Du reddede hende.
Du gik ikke i panik. Du vidste, hvad du skulle gøre.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg kom forbi.
Lad os udsætte foredraget. Der bliver ikke noget foredrag.
Jo, der gør. I skal alle tage af sted. Der er taxien. Kom nu, alle sammen.
Det kunne jeg ikke.
Hvem fandt mig i garagen?
Herb hørte dig banke på døren.
Jeg var på vej over baggården, jeg hørte gispen og banken på døren,
og jeg tænkte, at der måtte være en derinde.
-Godt tænkt, Herb. -Det var heldigt.
Godt du kom forbi, Herb.
Kom nu, mor.
Jeg vil blive ved dig.
Jeg har ikke lyst til at tale nu,
når jeg tænker på, hvad der kunne være hændt dig, Charlie.
Jeg klarer mig. Jeg vil bare sidde på verandaen lidt og få vejret.
Nej, søde, ikke tale om.
Mor, jeg har det fint, seriøst.
Jeg kunne tage til forelæsning,
men jeg vil hellere blive hjemme og gøre klar til festen.
Søde, jeg vil blive ved dig.
Herb, gider du tage Roger med? Ann, du kommer med os.
Jeg forstår det ikke. Først trapperne og...
Er hr. Graham der ikke?
Det er Hotel Stewart i Fresno, ikke?
Og I forventer ham ikke?
Forstået. Tak.
Er han der ikke? Mange tak. Farvel.
Ved du, hvor jeg kan få fat i ham?
Jeg har allerede prøvet at nå ham på adressen, han gav mig i Fresno.
Tak.
Mor, må vi få nogle sandwiches?
Lad være med at tage noget fra spisestuen.
Gå ud i køkkenet.
Gå indenfor. Og efterlad frakkerne udenfor...
Joe, søde, sørger du for alle sammen?
Charlie!
Jeg kommer straks.
Nå, altså...
Så, så, hr. Oakley.
Jeg troede kun, at champagne blev brugt til krigsskibe.
Ikke noget til mig, tak, og heller ikke noget til min kone.
Vi håber, at I glemmer, at vi er her.
Jeg vil gerne skåle for... Kommer Charlie ikke ned?
Hun kommer ned om lidt. Fru Potter.
Tag ikke den der. Jeg ved ikke, hvorfor jeg laver med tomat.
De gør altid brødet gennemblødt, når det har stået lidt.
Prøv en af de her. Det er fuldkornsbrød og cremet ost.
Det er paprikaen, der gør den lyserød.
-Hr. Greene. -Fru Greene, hvad har du lyst til?
Mange tak.
-Jeg vil også gerne udbringe en skål. -Emmy.
Til vores anerkendte gæst,
manden der gav den bedste tale, der er hørt i denne by i årevis.
-Til den herlige fyr, hr. Oakley. -Tak, sir.
-Herbie. -Mange tak.
Vi ser ikke mange amerikanske talere, hr. Oakley.
Udlændinge er vist de bedste talere.
Her er hun. Nu, til min skål.
Charlie,
du kommer lige i tide til en farvelskål.
Jeg hader at sige det, men jeg må forlade Santa Rosa i morgen.
Ikke for evigt.
-Ikke for evigt. -Sikke et sammentræf.
Jeg planlagde selv at tage til San Francisco i morgen tidlig.
Charles.
Åh, søde Emmy, jeg ville ikke ødelægge aftenens løjer.
Jeg fik et brev i dag. Jeg skal nå morgentoget.
Jeg vil savne dig, Emmy.
I skal alle vide, at jeg altid vil tænke på denne herlige by
som et gæstfrit og venligt sted,
og som et hjem.
-Charles, du må ikke rejse. -Emmy, jeg kommer tilbage.
Jeg har arrangeret et minde for børnene med dr. Phillips.
Jeg ved det.
Det er ikke de ting, du har gjort.
Det er det, at vi er sammen igen.
Undskyld!
Ser du, vi var så tætte under opvæksten.
Så rejste Charles væk, jeg blev gift, og...
Du ved, hvordan det er.
Man glemmer, at du er den, du er. Du er din mands kone...
Vi vil savne dig, hr. Oakley. Vi føler, at du er en af os, ikke, Margaret?
Det gør vi. Jeg vil gerne takke dig på vores klubs medlemmers vegne.
Og tak for din gave til vores hospital.
Børnene vil også takke dig, i alle de kommende år.
Tak, sir.
Undskyld mig, sir, men jeg kan høre toget komme.
Undskyld mig.
Du må hellere komme om bord, Charles.
Okay. Farvel, alle sammen. Roger, Ann, kom og se toget.
Kom nu, Charlie. Du kan se dem stå af.
Okay.
Jeg vil se værelserne, de private.
Jeg har set køjer før. Jeg har sovet i to overkøjer, og en underkøje med Papa.
-Farvel, Joe. -Farvel, Charles.
-Farvel, Emmy. -Farvel. Glem ikke at skrive, søde.
Det gør jeg, og i lige måde. Jeg sender min adresse.
Farvel.
Hop ikke på sæderne, Roger.
Roger, hvad sagde jeg?
Konduktør, der er en pose mere. Den ligger i den anden bil.
-Gider du hente den? -Ja, sir.
Charlie, toget kører snart. Jeg vil ikke blive sentimental.
Åh, mand! Måske er det for sent! Måske må jeg tage med!
Der er masser af tid. Løb af sted, så følger vi.
Charlie.
Lige et øjeblik.
Du skal vide, at du havde ret i at tvinge mig til at rejse.
Det er bedre for din mor. Bedre for os alle sammen.
Du så, hvad der skete i aftes.
Hun er ikke særligt stærk. Hun ville ikke kunne klare chokket.
Jeg husker engang, hvor hun var pige...
Toget kører, onkel Charlie!
Hør, Charlie. Du skal glemme alt om mig.
Glem at jeg har været i Santa Rosa.
Dine hænder!
Slip, onkel Charlie! Lad mig gå!
Jeg må gøre det, Charlie, så længe som du ved det om mig.
Ikke endnu, Charlie. Lidt hurtigere.
Bare lidt hurtigere.
Hurtigere.
Nu!
Santa Rosa har fået og mistet en søn,
en søn hun kan være stolt af.
Modig, gavmild, flink. Med al værdigheden...
Jeg er glad for, at du kunne komme, Jack.
Jeg kunne ikke have gjort det uden nogen der vidste det.
-Jeg vidste mere. Jeg kunne intet sige. -Jeg ved det.
Han mente, verden var et frygteligt sted.
-Han kunne ikke have været særligt glad. -Nej.
Han stolede ikke på folk. Han lod til at hade dem.
Han hadede hele verden.
Han sagde, at folk som os
ikke anede, hvordan verden var.
Det er ikke så slemt,
men man må nogle gange se efter den.
Den går amok nogle gange.
Som din onkel Charlie.
...skønheden af deres sjæle, deres karakters sødme
lever med os for evigt.
SLUT